„Legea şi Viaţa” este o revistă științifico-practică periodică din domeniul ştiinţelor juridice din Republica Moldova. În 2022, revista a fost înregistrată în cadrul Școlii doctorale a Academiei „Ştefan cel Mare” a Ministrului Afacerilor Interne al Republicii Moldova, instituție universitară de prestigiu, strategia didactică a căreia este bazată pe cercetare. La 06 martie 2025 prin Decizia nr. 7 a Consiliului de Conducerea al ANACEC revista a fost inclusă în lista publicațiilor științifice din Republica Moldova, fiind acreditată la tipul B cu profilul Știinţe juridice.
Academy „Ştefan cel Mare” of the Ministry of Internal Affairs of the Republic of Moldova
ANALIZA MATERIALELOR ȘTIINȚIFICE PRIVIND RĂSPUNDEREA PENALĂ PENTRU PROXENETISM, PUBLICATE ÎN R. MOLDOVA
rticolul examinează principalele opinii exprimate în doctrina autohtonă referitoare la infracțiunea de proxenetism, din perspectiva dreptului penal material. Studiul examinează evoluția abordărilor doctrinare și identifică punctele de convergență și divergență cu privire la interpretarea elementelor constitutive ale infracțiunii. Sunt analizate diferitele interpretări privind obiectul juridic special al proxenetismului, precum și aspecte ce țin de configurarea laturii obiective și laturii subiective. Un rezultat relevant al studiului constă în constatarea lipsei unui consens doctrinar cu privire la identificarea victimei infracțiunii. Astfel, o parte a autorilor consideră că victimă a proxenetismului poate fi considerată orice persoană, de sex feminin sau masculin, în timp ce alți autori sunt de părere că, în cazul proxenetismului, de regulă, persoana care se prostituează nu este victimă. Demersul are un caracter preponderent teoretic, bazat pe analiza critică a opiniilor doctrinare. Scopul studiului constă în contribuirea la consolidarea unei abordări unitare și coerente în interpretarea și aplicarea prevederilor art.220 din Codul penal al Republicii Moldova, în vederea asigurării unei practici judiciare uniforme. În urma analizei lucrărilor știinţifice ale doctrinarilor din Republica Moldova, am constatat că deși există o serie de studii importante dedicate infracțiunii de proxenetism, nivelul de elaborare a concepţiei ştiinţifice privind răspunderea penală pentru proxenetism nu poate fi recunoscut ca unul avansat. O asemenea fundamentare ar permite sistematizarea pozițiilor doctrinare și uniformizarea practicii de aplicare a normei penale, prin stabilirea unor repere interpretative clare și coerente. Prin urmare, considerăm că se impune completarea cadrului științific existent prin elaborarea unei baze teoretice complexe, care să fundamenteze și să clarifice interpretarea dispozițiilor art.220 Cod penal al Republicii Moldova.
Copyright (c) 2026 Eduard CALMAȚUI, Elena ROȘIOR (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
IMPACTUL TRAUMEI ASUPRA COMPORTAMENTULUI VICTIMELOR TRAFICULUI DE PERSOANE: REACȚII ȘI ASISTENȚĂ PSIHOSOCIALĂ
Studiul examinează impactul traumei asupra comportamentului victimelor traficului de per-soane și evidențiază complexitatea reacțiilor psihologice generate de experiențele repetate de exploatare, constrângere și control. Traficul de persoane, recunoscut drept una dintre cele mai grave forme de criminalitate organizată, produce consecințe profunde asupra sănă-tății mintale, fizice și sociale a victimelor, afectând grav capacitatea acestora de a lua decizii autonome, de a avea încredere în ceilalți și de a reveni la un mod normal de viață. Cerceta-rea relevă că experiențele traumatice asociate traficului favorizează apariția unor tulburări complexe, precum depresia majoră, anxietatea cronică, sindromul de stres posttraumatic, tulburările de atașament și de identitate, disocierea și perturbările severe ale somnului. Aceste efecte sunt amplificate de abuzurile repetate, izolarea socială, șantajul emoțional și controlul psihologic exercitat de traficanți. În plan comportamental, victimele dezvoltă frecvent mecanisme disfuncționale de supraviețuire, cum sunt apatia, supunerea, negarea, dependența emoțională sau evitarea contactului cu autoritățile, ceea ce face mai dificilă identificarea lor timpurie și complică procesul de recuperare și reintegrare. Lucrarea subli-niază necesitatea unei intervenții psihosociale specializate, timpurii și continue, axată pe protecția victimei, reducerea riscului de revictimizare și restabilirea funcționalității emoțio-nale și sociale. Totodată, se evidențiază importanța combaterii stigmatizării și a promovării unei abordări holistice, interdisciplinare și centrate pe traumă, ca premisă esențială pentru recuperarea durabilă și reintegrarea socială a victimelor traficului de persoane.
Copyright (c) 2026 Vitalie IONAȘCU, Beniamin LUP (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ROLUL CONSTITUȚIONAL AL MINORULUI DIN PERSPECTIVA DREPTULUI PENAL ȘI PRINCIPIUL INTERESULUI SUPERIOR AL COPILULUI ÎN CONSTITUȚIONALISMUL CONTEMPORAN. ANALIZĂ COMPARATIVĂ ÎNTRE ROMÂNIA ȘI R. MOLDOVA
Prezentul articol analizează rolul constituțional al minorului din perspectiva dreptului penal și relevanța principiului interesului superior al copilului în cadrul constituționalismului contemporan. Studiul urmărește modul în care protecția copilului este consacrată la nivel constituțional și modul în care aceste principii influențează reglementările privind răspunderea penală a minorilor. Cercetarea are la bază o analiză comparativă a cadrului constituțional și penal din România și Republica Moldova, fiind examinate dispozițiile constituționale referitoare la protecția copilului, regimul juridic al răspunderii penale a minorilor, precum și jurisprudența instanțelor constituționale relevante. În același timp, lucrarea evidențiază influența standardelor internaționale și europene privind protecția drepturilor copilului, în special a Convenției Organizației Națiunilor Unite privind drepturile copilului și a Cartei Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene. Rezultatele cercetării arată că protecția minorilor reprezintă o valoare constituțională fundamentală în ambele state, iar aplicarea principiului interesului superior al copilului determină adoptarea unor soluții juridice orientate spre protecția și reintegrarea socială a minorilor aflați în conflict cu legea penală.
Copyright (c) 2026 Liana-Georgiana STOIAN (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ABORDARE COMPARATIVĂ PRIVIND CONDIȚIILE DE MANIFESTARE A AUTONOMIEI LOCALE ÎN CONTEXT ROMÂNESC ȘI ITALIAN
Prezenta cercetare abordează subiectul autonomiei locale - administrativă și financiară, printr-o analiză comparativă a premiselor determinante care îi condiționează exercitarea. Utilizând ca repere practice orașele Gura Humorului (România) și Bergamo (Italia), studiul identifică convergențele/ divergențele structurale și funcționale dintre cele două comunități locale, evidențiind modul în care configurația administrativă influențează autonomia reală. Întrebarea centrală a demersului, „Care model de administrare locală oferă o autonomie mai reală?”, ghidează întreaga investigație dincolo de cadrul juridic formal, către realitatea funcțională a autoguvernării. Obiectivele urmărite vizează: analiza configurației colectivităților locale, evaluarea disponibilății resurselor umane, materiale și financiare, analiza mecanismelor electorale de constituire a autorităților locale, studierea modelelor de organizare executivă, recunoașterii plenitudinii de competență pentru autoritățile locale, identificarea limitelor controlului puterii centrale. Metodologia mixtă combină analiza calitativă a textelor juridice cu analiza cantitativă a indicatorilor administrativi și financiari, metoda comparativă fiind folosită pe întregul traseul științific. Rezultatele cercetării confirmă ipotezele lansate la start, demonstrând că stabilitatea aparatului de specialitate și un indice ridicat de autofinanțare sunt predictori directi ai unei autonomii reale, că modelul executiv colegial tip Giunta favorizează o gestionare mai tehnică, iar formele de supraveghere administrativă condiționează semnificativ libertatea decizională locală în ambele sisteme. Implicațiile teoretico-practice rezidă în oferirea unui model de analiză a rezilienței administrative în context european, studiul furnizând decidenților din România argumente pentru consolidarea autonomiei aparatului administrativ, utilizând modelul italian ca reper de eficiență. Concluziile indică faptul că autonomia locală autentică depinde de echilibrul dintre competențele legale și resursele concrete (umane și financiare) necesare exercitării acestora, transformând primăria dintr-un executant al centrului într-un furnizor de servicii capabil să răspundă nevoilor reale ale cetățenilor.
subordonare administrativă și financiară
Copyright (c) 2026 Petronela SCUTARIU (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ECONOMIA SOCIALĂ ÎN UNIUNEA EUROPEANĂ: O ANALIZĂ COMPARATIVĂ JURIDICĂ ȘI INSTITUȚIONALĂ
Acest articol analizează starea și evoluția economiei sociale în mai multe state membre ale Uniunii Europene, inclusiv Franța, Spania, Suedia, Italia și România, cu un accent deosebit pe dinamica instituțională comparativă. Economia socială se referă la activități economice care prioritizează obiectivele sociale și de mediu în detrimentul maximizării profitului, contribuind la incluziunea socială, crearea de locuri de muncă și dezvoltarea durabilă. Studiul adoptă o abordare calitativă, comparativă și bazată pe analiza documentară, pentru a examina cadrele de reglementare, principiile de guvernanță, relevanța economică și mecanismele de integrare a politicilor la nivelul statelor membre analizate. O atenție deosebită este acordată evoluțiilor recente ale politicilor europene, inclusiv Planului de acțiune pentru economia socială al Comisiei Europene și Recomandării Consiliului privind dezvoltarea condițiilor-cadru pentru economia socială, precum și instrumentelor care sprijină accesul la finanțare, vizibilitatea statistică și participarea la achizițiile publice. Rezultatele evidențiază atât persistența diversității instituționale, cât și tendințe emergente de convergență între modelele naționale, reflectând diferențele istorice, abordările de politică publică și nivelurile de integrare economică. În același timp, analiza arată că cadrele de politici europene contribuie la consolidarea rolului strategic, a coerenței instituționale și a vizibilității economiei sociale la nivelul Uniunii Europene. Studiul sugerează că economia socială devine un pilon din ce în ce mai important al economiei de piață europene, având contribuții semnificative la crearea de locuri de muncă, incluziunea socială și tranziția către un model economic mai sustenabil, incluziv și rezilient.
Copyright (c) 2026 Diana-Margareta MORIȘCĂ (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ACTIVITATEA ANALITICĂ ȘI INSTRUMENTELE INFORMATICE CA O COMPONENTĂ OBLIGATORIE A METODICII DE INVESTIGARE A INFRACȚIUNILOR COMISE DE GRUPURI CRIMINALE ORGANIZATE
Obiectul cercetării: prezentul studiu examinează rolul activității analitice și al instrumentelor informatice specializate în metodica de investigare a infracțiunilor comise de grupuri criminale organizate, argumentând că integrarea lor nu reprezintă o simplă modernizare tehnico-metodică, ci o schimbare de paradigmă investigativă fundamentală – de la un model reactiv la unul proactiv, bazat pe intelligence. Obiectivele urmărite includ: (1) demonstrarea că activitatea analitică și instrumentele informatice constituie o componentă obligatorie, nu opțională, a metodicii criminalistice în cauzele grupurilor criminale organizate; (2) identificarea tipologiei instrumentelor informatice aplicabile (criminalistica digitală, OSINT, analiza rețelelor sociale, Big Data, inteligența artificială) și a modului lor de integrare în ciclul informațional; (3) analizarea practicii naționale a instituțiilor de aplicare a legii și a experienței internaționale comparative. Rezultatele cercetării confirmă că, în peste 70% din dosarele grupurilor criminale organizate investigate de Procuratura pentru Combaterea Criminalității Organizate și Cauze Speciale în perioada 2020–2024, probele digitale au avut un rol determinant, iar lipsa unui protocol analitic integrat constituie principala cauză a eșecului probatoriu. Implicațiile teoretico-practice ale studiului vizează completarea cadrului normativ procesual-penal al Republicii Moldova cu reglementări exprese privind utilizarea instrumentelor informatice în investigarea grupurilor criminale organizate și elaborarea unor protocoale metodice naționale aliniate standardelor Europol și UNODC.
Copyright (c) 2026 Ion BOTNARI (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
IMPLEMENTAREA DIRECTIVEI (UE) 2019/713 ÎN MATERIA FRAUDELOR ȘI CONTRAFACERII MIJLOACELOR DE PLATĂ FĂRĂ NUMERAR ȘI IMPLICAȚIILE PENTRU LEGEA PENALĂ A REPUBLICII MOLDOVA (PARTEA II)
Partea a doua a studiului de față analizează în profunzime compatibilitatea legii penale moldovenești cu cerințele Directivei (UE) 2019/713, evidențiind atât asemănările, cât și discrepanțele normative. Sunt examinate articolele relevante din Codul penal al Republicii Moldova în raport cu dispozițiile directivei respective. Autorii subliniază necesitatea armonizării legii penale naționale cu standardele europene, propunând amendamente de lege ferenda pentru a acoperi lacunele identificate, precum extinderea modalităților normative și ajustarea sancțiunilor, inclusiv pentru persoanele juridice. Studiul evidențiază importanța sancțiunilor eficiente, proporționale și disuasive, precum și agravarea răspunderii în cazul infracțiunilor comise de grupuri criminale organizate. Se remarcă, totodată, necesitatea unei interpretări stricte a normelor penale, pentru a proteja persoana împotriva arbitrarului și a asigura respectarea principiului legalității, conform art. 7 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului. În contextul provocărilor generate de digitalizare și globalizare, autorii argumentează că adaptarea legii penale este esențială pentru prevenirea și combaterea eficientă a fraudelor cu mijloace de plată fără numerar, subliniind rolul Directivei (UE) 2019/713 ca instrument de uniformizare și consolidare a ordinii de drept. Această a doua parte a articolului se distinge printr-o abordare comparativă minuțioasă, propuneri legislative concrete și o reflecție profundă asupra implicațiilor sociale și juridice ale fenomenului analizat. Demersul autorilor nu se limitează la o simplă evaluare tehnică, ci urmărește să ofere soluții viabile pentru consolidarea cadrului normativ național, în scopul asigurării unui echilibru între eficiența represiunii penale și protecția drepturilor fundamentale. Astfel, textul devine un reper pentru cercetarea științifică și practicienii dreptului penal, oferind o perspectivă actuală, pertinentă și ancorată în realitățile legislative europene și naționale.
Copyright (c) 2026 Serghei BRÎNZA, Vitalie STATI (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
REABILITAREA VICTIMELOR REGIMULUI TOTALITAR SOVIETIC ÎN R. MOLDOVA: REFLECȚII ISTORICO-JURIDICE ȘI PERSPECTIVE DE PERFECȚIONARE A CADRULUI NORMATIV
Prezentul articol examinează situația victimelor represiunilor politice ale regimului totalitar sovietic pe teritoriul actual al Republicii Moldova, din perspectivă istorico-juridică. Studiul evidențiază caracterul sistemic al abuzurilor comise de organele represive sovietice, inclusiv deportările, condamnările arbitrare și tratamentele inumane aplicate populației. Sunt analizate mecanismele juridice instituite după anul 1991 pentru reabilitarea victimelor, în special prevederile Legii nr. 1225/1992, precum și dificultățile întâmpinate în aplicarea acestora. O atenție deosebită este acordată lacunelor legislative existente, inclusiv excluderea unor categorii de victime și blocajele procedurale generate de modificările recente ale cadrului procesual penal. În final, sunt formulate propuneri de lege ferenda privind extinderea sferei persoanelor îndreptățite la reabilitare și instituirea unor mecanisme juridice eficiente, în vederea asigurării unei justiții de tranziție autentice și a respectării drepturilor fundamentale ale persoanelor afectate.
Copyright (c) 2026 Simion CARP, Iurie LARII (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
INDIVIDUALIZAREA PEDEPSEI PENALE DEFINITIVE ÎN CAZUL RECALIFICĂRII FAPTEI ÎN TEMEIUL EFECTULUI RETROACTIV AL LEGII PENALE
Interpretarea restrictivă a legii penale, chiar dacă este defavorabilă, nu este expres interzisă, respectiv nu încalcă principiul legalității incriminării, dar poate condiționa o prejudiciere a drepturilor și intereselor legitime ale justițiabililor, viciind practicile jurisprudențiale și, în unele situații, poate conduce la condamnarea țării la CtEDO. Astfel, obiectul prezentului studiu îl constituie cazurile întâlnite foarte des în practica judiciară autohtonă de interpretare restrictivă a prevederilor art. 101, alin. (7) Cod penal, interpretare ce golește de substanță caracterul retroactiv al legii penale. Analiza efectuată scoate în evidență o altă abordare, la moment minoritară, a prevederilor normei penale nominalizate, care însă este în litera și spiritul legii. Potrivit acestei viziuni, recalificarea faptei în temeiul efectului retroactiv al legii penale determină o nouă reindividualizare a pedepsei penale definitive, fără a limita instanța de judecată la doar două opțiuni: stabilirea maximului sancțiunii prevăzute de legea penală mai favorabilă sau menținerea pedepsei stabilite prin hotărârea irevocabilă.
Copyright (c) 2026 Andrei CAZACICOV (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
REPERE TACTICO-CRIMINALISTICE ALE AUDIERII PREMERGĂTOARE PREZENTĂRII SPRE RECUNOAȘTERE, ÎN FUNCȚIE DE STATUTUL PROCESUAL AL PERSOANEI AUDIATE
Articolul „Repere tactico-criminalistice ale audierii premergătoare prezentării pentru recunoaștere, în funcție de statutul procesual al persoanei audiate” își propune să analizeze particularitățile tacticii audierii diferitelor categorii de participanți în procesul penal înainte de efectuarea prezentării spre recunoaștere în calitate de acțiune de urmărire penală. Prin examinarea atât a cadrului teoretic, cât și a practicii investigative studiate, se evidențiază specificul tacticii aplicate în cazul martorilor, părților vătămate, bănuiților și învinuiților care urmează a fi implicați în efectuarea prezentării spre recunoaștere. De asemenea, o atenție deosebită este acordată componentei psihologice a audierii, precum și selecției procedeele tactice adaptate în funcție de statutul procesual al persoanei audiate. Rezultatele cercetării științifice arată că, în pregătirea și desfășurarea audierii în vederea ulterioarei prezentări spre recunoaștere, reprezentantul organului de urmărire penală trebuie să țină cont de poziția procesuală a persoanei audiate, de starea sa psihică și de particularitățile specifice fiecărui caz investigat. Acest lucru permite obținerea de declarații complete și veridice, fundamentarea riguroasă a probelor și creșterea eficienței activității organelor de urmărire penală.
Copyright (c) 2026 JITARIUC (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
PROTECȚIA SOCIALĂ A REFUGIAȚILOR ȘI A CETĂȚENILOR STRĂINI
Protecția socială a refugiaților și persoanelor străine reprezintă un domeniu de importanță majoră pentru politicile publice contemporane, fiind fundamentată pe principiile drepturilor omului, solidarității și nediscriminării. Studiul examinează cadrul juridic și instituțional al protecției sociale acordate refugiaților și persoanelor străine, cu accent asupra reglementărilor și practicilor existente în Republica Moldova. Obiectivul cercetării constă în analiza normelor internaționale și naționale aplicabile, evaluarea mecanismelor de acces la prestații și servicii sociale, precum și identificarea principalelor dificultăți întâmpinate în procesul de integrare socio-economică a beneficiarilor. Rezultatele cercetării evidențiază existența unui cadru normativ care garantează accesul refugiaților și al altor categorii de străini la forme esențiale de protecție socială, inclusiv servicii sociale, asistență medicală și măsuri de integrare. Totodată, studiul relevă persistența unor provocări legate de implementarea efectivă a acestor drepturi, determinate de constrângeri instituționale, bariere lingvistice și informaționale, precum și de necesitatea consolidării mecanismelor de coordonare între autoritățile publice și actorii implicați. Din perspectivă teoretică, cercetarea contribuie la aprofundarea cunoașterii privind protecția socială a refugiaților și persoanelor străine în contextul standardelor internaționale și europene. Din perspectivă practică, concluziile formulate pot servi drept bază pentru perfecționarea cadrului normativ și a politicilor publice destinate consolidării incluziunii sociale și integrării durabile a refugiaților și persoanelor străine în Republica Moldova.
Copyright (c) 2026 Alexandra TIGHINEANU, Elena CIOCHINA (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
LIBERTATEA DE EXPRIMARE CA PILON AL DREPTURILOR OMULUI
Tema abordată sistematizează, ”libertatea de exprimare” un drept cu o aplicabilitate destul de vastă și care se constituie dintr-un conglomerat de drepturi cum ar fi dreptul la informare, dreptul la a primi informații, dreptul la opinie, dreptul de a tăcea, dreptul de a nu te incrimina etc. Exercitarea dreptului la libertatea de exprimare implică anumite îndatoriri și responsabilități, care permit impunerea de restricții și condiții privind exercitarea sa, iar aceste ingerințe trebuie să îndeplinească trei criterii: trebuie să fie prevăzute de lege, să urmărească un scop legitim și să fie necesare într-o societate democratică, adică trebuie să fie proporționale cu scopul urmărit. Alineatul 2 al articolului 10 din Convenție explică condițiile în care este permisă ingerința în dreptul la libertatea de exprimare, care poate fi generată fie de necesitatea de a proteja anumite interese publice (cum ar fi cele referitoare la securitatea națională, integritatea teritorială, siguranța publică, apărarea siguranței publice și prevenirea criminalității, protecția sănătății și moralei publice și garantarea autorității și imparțialității sistemului judiciar), dar și de a proteja anumite interese private, cum ar fi reputația și drepturile altora sau necesitatea de a preveni divulgarea informațiilor confidențiale. Acest alineat permite, în esență, țărilor să ia măsuri pentru a proteja aceste interese, ceea ce înseamnă că dreptul la libera exprimare, dispune de limite care sunt necesare în statul de drept. Statele se bucură de o marjă de apreciere în stabilirea necesității unor astfel de măsuri într-o societate democratică, dar, în cele din urmă, Curtea Europeană a Drepturilor Omului trebuie să se pronunțe asupra compatibilității ingerinței cu prevederile Convenției, evaluând de la caz la caz dacă ingerința provine dintr-o nevoie socială presantă și dacă este proporțională cu scopul urmărit. Scopul cercetării se axează pe o prezentare a dreptului la liberă exprimare, prin intermediul jurisprudenței, în plan național și internațional, dar este și o reflecție despre necesitatea incriminării insultei și calomniei, în raport cu dreptul la libera exprimare în spațiul public. Mai mult conexarea dreptului la tăcere cu libertatea de exprimare constituie un contrast care asigură garanții indiscutabile în cadrul procesual, în care inculpatul prin prezumția de nevinovăție poate invoca neincriminarea. Obiectivele studiului urmăresc aspectele statutare ale dreptului privind libertatea de exprimare raportată la conexiunea cu alte drepturi fundamentale adiacente acestui drept.
Copyright (c) 2026 Gabriela NEMȚOI (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
COMPETENȚA ORGANULUI DE URMĂRIRE PENALĂ ÎN INVESTIGAREA CONTRABANDEI COMISE PRIN INTERMEDIUL TRIMITERILOR POȘTALE: ABORDARE COMPARATIVĂ ȘI PERSPECTIVE DE ARMONIZARE
În Republica Moldova competența organului de urmărire penală este reglementată în principal de Codul de procedură penală, care stabilește obiectul urmăririi penale, regulile de pornire a procesului penal și atribuțiile organelor implicate. Conform art. 252 CPP, urmărirea penală are ca scop constatarea infracțiunii, identificarea făptuitorului și stabilirea răspunderii penale, prin administrarea probelor în condițiile legii. Un rol central în această arhitectură normativă revine ofițerului de urmărire penală și procurorului, ale căror atribuții sunt consacrate de Legea 333/2006 și respectiv Legea nr. 3/2016. În cauzele de investigare a contrabandei comise prin intermediul trimiterilor poștale, stabilirea competenței organului de urmărire penală dobândește o importanță sporită, întrucât investigația presupune cooperarea cu diferite autorități administrative, în special cu Serviciul Vamal, precum și cu operatori poștali. Lipsa unei coordonări efective între aceste entități poate conduce la fragmentarea dosarului penal, la conflicte de competență și la vulnerabilizarea probatoriului. Armonizarea competenței organului de urmărire penală cu standardele europene presupune nu doar ajustări normative punctuale, ci și o schimbare de paradigmă în abordarea investigativă. Claritatea competenței, specializarea funcțională și consolidarea controlului judiciar sunt elemente indispensabile pentru asigurarea unui echilibru între eficiența urmăririi penale și respectarea drepturilor fundamentale.
regimul juridic al trimiterilor poștale internaționale
delimitarea competenței materiale și teritoriale
administrarea probelor în cauzele de contrabandă
legalitatea ingerințelor în viața privată
Copyright (c) 2026 Albert ANTOCI, Alexandru SPÎNU (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ASPECTE CONTROVERSATE PRIVIND OBIECTUL JURIDIC ȘI MATERIAL AL TÂLHĂRIEI
Prezentul articol abordează problematica identificării corecte a obiectului juridic și a obiectului material. Stabilirea acestor elemente reprezintă o garanție fundamentală pentru protecția eficientă a valorilor și relațiilor sociale afectate, precum și pentru apli-carea corectă a normelor dreptului penal. Studiul se concentrează pe divergențele prac-tice privind delimitarea obiectului material și impactului acestuia asupra calificării juridi-ce a faptelor și a determinării gradului de pericol social. Metodologia adoptată include analiza doctrinară, examinarea jurisprudenței relevante, precum și compararea norme-lor și interpretărilor privind obiectul infracțiunilor contra patrimoniului. Rezultatele cercetării evidențiază că caracterul complex al infracțiunii de tâlhărie implică un obiect juridic special format din relațiile sociale referitoare la posesia bunurilor mobile și, în anumite situații, la sănătatea persoanei sau inviolabilitatea locuinței. Delimitarea clară a obiectului juridic și a obiectului material conferă predictibilitate aplicării pedepsei și fa-cilitează realizarea principiului legalității în dreptul penal.
Copyright (c) 2026 Alexandru NEGOIȚĂ, Victoria OJOG (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
PREVENIREA CRIMINALITĂȚII FUNDAMENTATĂ PE DOVEZI:STANDARDE INTERNAȚIONALE ȘI BUNE PRACTICI COMPARATIVE
Acest articol examinează cadrul normativ internațional și experiențele comparative relevante care susțin dezvoltarea prevenirii criminalității bazate pe dovezi. În ultimele două decenii, prevenirea criminalității a trecut de la un model predominant reactiv, axat pe intervenția autorităților de aplicare a legii, la un domeniu complex al guvernanței publice, bazat pe integrarea analizei strategice, a informațiilor operative privind criminalitatea, a garanțiilor de respectare a drepturilor omului și a cooperării între diferite sectoare. Prima parte a studiului analizează și reconstituie cadrul normativ comun instituit prin documentele Organizației Națiunilor Unite, INTERPOL, Europol, CEPOL, OSCE, Consiliul Europei și OCDE, evidențiind elementele comune privind prevenirea criminalității, coordonarea interinstituțională, responsabilizarea actorilor implicați și utilizarea etică și responsabilă a tehnologiilor emergente. În continuare, studiul analizează cinci modele naționale — Suedia, Țările de Jos, Regatul Unit, Estonia și Canada — alese pentru a evidenția grade diferite de maturitate instituțională în cadrul unor sisteme atât unitare, cât și federale. Analiza comparativă evidențiază un grad pronunțat de convergență în ceea ce privește câteva elemente esențiale: existența unor mandate legislative clare, distribuirea responsabilității între nivelul central și cel local al administrației, utilizarea sistematică a datelor și a mecanismelor de evaluare, precum și implicarea reală a comunității. Articolul concluzionează că eficacitatea și sustenabilitatea prevenirii criminalității depind mai puțin de structura guvernamentală în sine și mai mult de coerența instituțională, de calitatea datelor și de capacitatea autorităților publice de a colecta, interpreta și utiliza cunoașterea în toate fazele ciclului de politici publice. Concluziile studiului furnizează un etalon comparativ util pentru revizuirea și modernizarea mecanismelor naționale de prevenire.
prevenirea criminalității bazată pe dovezi
Copyright (c) 2026 Alexandru MOLCEAN (Autor) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Reflecții privind subiecții care efectuează activitatea specială de investigații
Articolul este consacrat domeniului de cercetare al activităţii speciale de investigaţii și are ca obiect de studiu subiecţii care efectuează acest gen de activitate. Scopul prezentului studiu constă în determinarea și analiza prin prisma literaturii de specialitate și a cadrului juridic naţional a proble maticii cu privire la subiecţii care efectuează activitatea specială de investigaţii. În lucrare sunt expuse și analizate diferite concepte ale subiecţilor care efectuează activitatea specială de investigaţii și sunt expuse propriile viziuni ale autorului vizavi de acest subiect de cercetare. Concluzia finală, axată pe actualele prevederi legislative ale Republicii Moldova, este că noţiunea de „subiect al activităţii speciale de investigaţii” nu se identifică cu cea de „subiect care efectuează activitatea specială de investigaţii” și nici cu cea de „subiect care efectuează măsuri speciale de investigaţii”; prima noţiune, având un conţinut mai larg, le include pe ultimele. Singurul subiect care efectuează măsuri speciale de investigaţii este ofiţerul de investigaţii.
Copyright (c) 2022 Boris Glavan (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Crime și atrocități comise de organele represive sovietice pe teritoriul RSSM (cazul Savcenco-Mațenco, anul 1949)
The seizure of Bessarabia, which occurred based on the secret additional protocol of the Ribbentrop-Molotov Pact of August 23, 1939, marked one of the saddest pages in the history of our nation. The subsequent process of forming the Moldavian Soviet Socialist Republic (MSSR) was achieved by valuing the “red terror”, the most diabolical Soviet machinery based on the commission of mass murders and organized repression. This scientific article constitutes a historical-documentary study through which the authors discuss the issue of crimes and atrocities committed during the reference period on the current territory of the Republic of Moldova. The empirical side of the research was ensured by presenting a particular case, Savcenco-Maţenco, deported in 1949 to the city of Kurgan in southwestern Siberia, which essentially reproduces the horrors of the old regime.
Copyright (c) 2023 Simion Carp (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Traficul ilicit de droguri: tendinţe criminologice și ameninţări la adresa securităţii populaţiei
În conţinutul acestui articol sunt reflectate pericolul și tendinţele criminologice ale traficului ilicit de droguri, precum și ameninţările respectivului fenomen la adresa securităţii statelor și a populaţiei. Astfel, se constată că tendinţa esenţială a fenomenului studiat se manifestă prin existenţa unui număr tot mai mare de infracţiuni legate de circulaţia ilegală a drogurilor. Această tendinţă este caracteristică atât pentru Republica Moldova și România, cât și pentru alte state ale lumii. Traficul de droguri este nu doar o ameninţare reală a securităţii publice, ci și o pârghie financiară consistentă care facilitează ascensiunea spre puterea politică. Prin urmare, prevenirea și comba terea traficului ilicit de droguri a reprezentat și reprezintă la nivel naţional și internaţional o problemă socială complexă, ale cărei modalităţi de manifestare, repercusiuni și moduri de soluţionare trebuie să intereseze atât factorii instituţionali ai statelor, cât și opinia publică, din cauza faptului că este un fenomen deosebit de grav și periculos atât pentru sănătatea populaţiei, cât și pentru stabilitatea economico-socială și buna dezvoltare a instituţiilor democratice ale statelor.
Copyright (c) 2023 Iurie Larii, Marian Nucu (Author) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Investigarea crimelor comunismului. Neglijența în serviciu, lăsarea în primejdie și alte infracțiuni comise de reprezentanții autorităților RSSM în timpul calamităților naturale din vara anului 1948”
Lucrarea semnată de cercetătorii Simion Carp și Ruslan Condrat reprezintă o contribuție științifică importantă la investigarea crimelor regimului comunist și la analiza responsabilității juridice a autorităților sovietice în contextul unor situații de criză socială și umanitară. Studiul este consacrat unui subiect de mare relevanță pentru istoria contemporană a spațiului dintre Prut și Nistru, și anume examinarea faptelor ce pot fi încadrate juridic drept neglijență în serviciu, lăsare în primejdie și alte infracțiuni comise de reprezentanții autorităților RSSM în timpul calamităților naturale din vara anului 1948. Importanța temei abordate derivă atât din dimensiunea istorică a evenimentelor analizate, cât și din perspectiva juridică pe care autorii o propun asupra acestora. Calamitățile naturale din vara anului 1948 au provocat distrugeri considerabile în mai multe localități din RSSM, afectând infrastructura, gospodăriile populației și, nu în ultimul rând, securitatea și viața oamenilor. În acest context dramatic, reacția autorităților sovietice și modul în care acestea și-au îndeplinit atribuțiile legale constituie un subiect de interes major pentru cercetarea științifică. Autorii își propun să analizeze nu doar consecințele calamităților, ci și responsabilitatea funcționarilor și instituțiilor statului care aveau obligația de a interveni pentru prevenirea sau limitarea pierderilor umane și materiale. Lucrarea se remarcă prin caracterul său interdisciplinar, îmbinând analiza istorică cu cea juridică. Autorii reușesc să ofere o perspectivă complexă asupra evenimentelor din anul 1948, utilizând atât metode specifice cercetării istorice, cât și instrumente conceptuale și analitice proprii dreptului penal. Această abordare permite o interpretare mai profundă a comportamentului autorităților sovietice și evidențierea modului în care anumite acțiuni sau inacțiuni ale reprezentanților statului pot fi analizate prin prisma normelor juridice.
Copyright (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Utilizarea rezultatelor măsurilor speciale de investigație în procesul de investigare a infracțiunilor de corupție comise de funcționari publici cu statut special
Studiul examinează rolul și valoarea probatorie a măsurilor speciale de investigații în cadrul investigării infracțiunilor de corupție comise de funcționari publici cu statut special, evidențiind particularitățile acestora în raport cu natura latentă și conspirativă a faptelor. Cercetarea pune în lumină faptul că aceste infracțiuni se caracterizează printr-un grad ridicat de disimulare, lipsa unor victime directe și existența unor mecanisme interne de protecție între participanți, ceea ce impune utilizarea unor instrumente investigative specifice. Analiza practicii judiciare demonstrează că măsurile speciale de investigații – precum interceptarea comunicațiilor, urmărirea vizuală, controlul transmiterii bunurilor și investigația sub acoperire – constituie elemente esențiale pentru documentarea și probarea faptelor de corupție. Rezultatele relevă că aplicarea corelată și proporțională a acestor măsuri contribuie decisiv la consolidarea probatoriului și la realizarea unui proces penal eficient, în concordanță cu exigențele legalității și ale protecției drepturilor fundamentale.
Modificarea cadrului legal al infracţiunii prevăzute de art. 155 CP prin prisma practicii legislative internaţionale
Ca stat aspirant la integrarea europeană, Republica Moldova este obligată să-și alinieze legislația penală la normele și valorile UE, care pun accent pe protecția persoanei. Incriminarea amenințării în sensul art.155 CP al RM contribuie la consolidarea statului de drept prin protejarea eficientă a vieții, integrității corporale și a sănătății persoanei. Prevederea de la art.155 CP al RM are un rol esențial de prevenție, întrucât sancționarea acestei amenințări servește ca barieră juridică timpurie pentru infracțiuni cu un grad mai sporit de pericol social. Deoarece suntem în perioada în care amenințarea îmbracă noi forme de manifestare în special prin progresul tehnologic, este esențial a monitoriza și perfecționa continuu prevederile normei pentru a corespunde situaților nou apărute. Totodată, importanța sancționării amenințării cu omor ori cu vătămare gravă contribuie la creșterea încrederii victimelor infracțiunii prevăzute și încurajează raportarea cazurilor de amenințare cu omor ori cu vătămare gravă. Scopul direct al prezentului studiu îl constituie efectuarea unei analize ample din perspectiva legislațiilor romаno-germane, anglo-saxone și din statele CSI, care va avea ca efect propuneri legislative de completare și modificare a unor prevederi ce e referă la infracțiunea incriminată de amenințare cu omor ori cu vătămare gravă a integrității corporale sau a sănătății. Scopul indirect al studiului este de a identifica problematici din legislația națională privitor la încadrarea juridică a faptei de amenințare cu omor ori cu vătămare gravă, prin analiza legislațiilor în materie penală ale statelor romаno-germane, anglo-saxone și CSI. Propuneri de completare a prevederilor Codului penal la norma prevăzută de art. 155 cu noi agravante vor cuprinde în întregime fapta incriminată, precum și vor permite aplicarea și sancționarea corespunzătoare pentru infracțiunea comisă, în vederea efectuării unei individualizări corecte. Astfel, prin această lucrare ne-am propus, ca pe baza studiului legislațiilor străine să identificăm acele breșe din norma articolului 155 Cod penal, pentru a propune noi completări, cu ajutorul cărora organele de drept, cum ar fi cele de urmărire penală, procuratura și instanțele de judecată, să cerceteze și să aplice o pedeapsă echitabilă pentru fapta comisă. Obiectivele prezentei lucrări ştiinţifice constau în studierea legislației străine cu privire la infracțiunea de amenințarea cu omor ori cu vătămarea gravă a integrității corporale sau a sănătății, din perspectiva legislațiilor romаno-germane, anglo-saxone și ale statelor CSI, prin care se va analiza modul de reglementare a infracțiunii. Scopul acestui studiu este de a identifica din legislația statelor menționate unele facilități care pot fi utilizate pentru a îmbunătăți legislația Republicii Moldova în materie penală în ceea ce ține de amenințarea cu omor, ori cu vătămare gravă a integrității corporale sau a sănătății. Prin realizarea obiectivelor propuse, se urmăreşte aprofundarea înțelegerii infracțiunii de amenințare cu omor ori cu vătămarea gravă a integrității corporalе, din perspectiva statelor romanogermane, anglo-saxone și CSI, precum și identificarea erorilor frecvente care apar în practica juridică în legătură cu aplicarea articolului 155 din Codul penal al Republicii Moldova. În acest context, cercetarea urmărește să evidențieze lacunele și neconcordanțele din interpretarea și aplicarea normelor legale referitoare la amenințarea cu omor ori cu vătămare gravă a integrității corporale.
Versiunile criminalistice în cercetarea infracțiunilor comise de grupuri criminale organizate: particularități de înaintare și verificare
Articolul analizează versiunile criminalistice ca instrument metodic central în cercetarea infracțiunilor comise de grupuri criminale organizate, cu accentul plasat pe particularitățile de înaintare și verificare în contextul criminalității organizate din Republica Moldova. Sunt examinate noțiunea și funcțiile versiunilor criminalistice în raport cu specificul grupurilor criminale organizate, tipologia acestora (generale și particulare), situațiile tipice de urmărire penală și algoritmul de înaintare a versiunilor în funcție de situația investigativă inițială. Se demonstrează că verificarea paralelă a versiunilor, coroborată cu măsurile speciale de investigații prevăzute de art. 132¹–1328 și art. 134¹–1345 din Codul de procedură penală, precum și cu analiza probelor digitale, financiare și materiale, reprezintă condiția metodică necesară pentru depășirea obstacolelor probatorii specifice dosarelor privind grupurile criminale organizate. Studiul se fundamentează pe analiza jurisprudenței naționale, a practicii instituțiilor de aplicare a legii și a standardelor internaționale Europol/Oficiul Națiunilor Unite pentru Droguri și Criminalitate, propunând un algoritm metodic integrat de elaborare și verificare a versiunilor criminalistice, aplicabil în practica investigativă a organelor specializate din Republica Moldova.
Victima fabricării sau punerii în circulație a semnelor băneşti false sau a titlurilor de valoare false
Studiul examinează delimitarea dintre accepțiunea juridico‑penală a victimei infracțiunii și accepțiunea procesual-penală a acesteia, pornind de la definiția din legislația europeană, care include atât persoana afectată direct, cât și cele prejudiciate prin ricoșeu. În sens strict penal însă, victima este titularul valorii sociale protejate de norma de incriminare, iar persoanele care resimt doar efectele colaterale ale faptei nu pot fi considerate victime ale infracțiunii, chiar dacă suferința lor este reală. Confuzia dintre cele două accepțiuni apare și în jurisprudența constituțională, unde prejudiciul este tratat ca element definitoriu al victimei, deși doctrina subliniază constant că noțiunea juridico‑penală de victimă nu se suprapune cu cea procesual-penală. Această idee este confirmată de multiple opinii doctrinare, care accentuează că victima este persoana asupra căreia se resimte nemijlocit atingerea adusă valorii sociale protejate. Aplicând aceste repere asupra infracțiunilor de fabricare sau punere în circulaţie a semnelor băneşti false sau a titlurilor de valoare false, care sunt prevăzute la art. 236 din Codul penal al Republicii Moldova, se poate afirma că victimă certă / principală este emitentul semnelor bănești sau al valorilor mobiliare autentice. Persoana care obține sau deține semne bănești ori valori mobiliare false prin inducere în eroare, reprezintă o victimă eventuală / secundară, deoarece prejudiciul său derivă doar în cazul în care interacționează cu făptuitorul. Statul, societatea sau uniunile monetare de state nu pot avea calitatea de victimă a infracțiunilor prevăzute la art. 236 din Codul penal al Republicii Moldova. La relațiile sociale protejate împotriva infracțiunilor prevăzute de acest articol participă direct nu astfel de subiecte colective, ci persoane fizice sau juridice, privite ca reprezentanți ai societății, ca actori sociali concreți.
Traficul ilicit de armament în contextul războiului ruso-ucrainean. Implicațiile pentru Republica Moldova
Invazia la scară largă a Ucrainei de către Federația Rusă, declanșată la 24 februarie 2022, a reconfigurat fundamental paradigma de securitate în Europa de Est, generând un context geopolitic de o complexitate fără precedent. Dincolo de consecințele umanitare și economice directe, acest conflict militar de amploare a exacerbat riscurile asociate cu fenomenul de proliferare și trafic ilicit de armament, muniții și explozivi, în special al armelor de calibru mic și ușor (SALW). Articolul de față întreprinde o analiză comprehensivă a dinamicii acestui fenomen periculos, investigând modul în care un conflict armat de o asemenea magnitudine devine o sursă de alimentare a piețelor negre de armament. Cercetarea explorează mecanismele de deviere a armelor de pe câmpul de luptă, examinând riscurile inerente asociate cu fluxurile masive de asistență militară internațională către Ucraina, precum și cu capturarea sau sustragerea armamentului de către actori non-statali. Se subliniază că, deși la momentul actual dovezile privind un trafic masiv de arme la nivel european sunt încă limitate, rapoartele de specialitate, precum cele emise de Inițiativa Globală Împotriva Crimei Organizate Transnaționale (GI-TOC), avertizează asupra unui potențial risc latent, denumit sugestiv „Fum pe orizont”. În acest context, lucrarea se concentrează pe implicațiile directe și indirecte pentru securitatea națională a Republicii Moldova. Poziția sa geografică, la granița imediată cu Ucraina, o transformă într-un potențial coridor de tranzit pentru rețelele criminale organizate, care se adaptează rapid la noile oportunități ilicite create de război. O vulnerabilitate structurală de o gravitate deosebită o reprezintă situația din regiunea transnistreană, un teritoriu necontrolat de autoritățile constituționale și unde se află cel mai mare depozit de muniții din Europa de Est, la Cobasna. Se argumentează că instabilitatea și lipsa de transparență din această regiune sporește exponențial riscul ca cele peste 20.000 de tone de armament să devină o sursă majoră de trafic ilegal, alimentând grupări criminale și destabilizând întregul flanc Estic al Europei. Articolul analizează, de asemenea, măsurile proactive întreprinse de autoritățile moldovenești pentru a contracara aceste amenințări. Se evidențiază eforturile consolidate de supraveghere a frontierei, programele naționale de control al armelor de calibru mic și ușor, precum și campaniile de distrugere a armamentului confiscat. O importanță deosebită este acordată cooperării regionale și internaționale, lucrarea subliniind rolul crucial al parteneriatelor cu entități precum Misiunea Uniunii Europene de Asistență la Frontieră (EUBAM), Europol, Programul Națiunilor Unite pentru Dezvoltare (PNUD) și Centrul de informare pentru controlul armelor de calibru mic și ușoare din Europa de Sud-Est (SEESAC). În concluzie, lucrarea demonstrează necesitatea unei abordări strategice și integrate pentru a naviga prin provocările complexe generate de traficul de armament în contextul unui conflict militar de proporții, subliniind că securitatea Republicii Moldova este intrinsec legată de stabilitatea întregii regiu.
Caracteristicile expertizei medico-legale în investigarea infracțiunilor din neglijență comise în timpul acordării asistenței medicale în domeniul stomatologiei și medicinei estetice
The study examines the particularities of forensic expertise in investigating crimes of negligence associated with the provision of medical assistance in dentistry and aesthetic medicine. The relevance of the topic is determined by the increase in outpatient interventions and the expansion of aesthetic procedures, which increase the risk of litigation and the difficulty of distinguishing between acceptable medical risk, inevitable complications, and deficiencies in care. The aim of the research is to identify the specific tasks and vulnerabilities of forensic expertise in these areas, as well as to formulate guidelines for the correct establishment of causality with. The methodology includes an analysis of the national regulatory framework, the case law of the European Court of Human Rights, and the clinical literature on dental and aesthetic complications. The results highlight the central role of medical documentation, device traceability, and informed consent in substantiating the expert's conclusion.
infracțiuni din culpă în domeniul medical
Education as a precondition for access to legal aid in the penitentiary context
Access to state-guaranteed legal aid for prisoners remains a complex issue, particularly within the specific constraints of the penitentiary environment. Although this right is formally recognized, its practical exercise is often hindered by institutional isolation, restricted access to information and limited legal awareness. In this context, the education of prisoners acquires a meaning that goes beyond the traditional understanding of rehabilitation. The purpose of this study is to examine education as a practical precondition for prisoners’ access to legal aid and, consequently, to justice. The analysis draws on international standards, doctrinal writings and judicial practice, highlighting the gap between the formal recognition of the right to legal aid and its effective use in penitentiary institutions. The findings indicate that without a basic level of education and legal awareness, legal aid tends to remain formal and underutilized, failing to provide real protection of rights. From both a theoretical and practical perspective, the study supports the idea that education and legal awareness should be viewed as integral components of access to justice mechanisms for prisoners, contributing to a more effective and meaningful exercise of their rights.
Clasificarea expertizelor judiciare ca modalitate de aplicare a cunoștințelor speciale
Articolul științific respectiv este dedicat unei analize a expertizei judiciare privită ca procedeu probatoriu în cadrul procesului penal, precum și a clasificării acesteia ca modalitate de aplicare a cunoștințelor speciale. Întrucât organul de urmărire penală nu dispune întotdeauna de cunoștințele necesare pentru a stabili anumite fapte ori împrejurări, iar chiar și în situația în care le-ar avea aprecierile sale obiective privind circumstanțele cauzei penale nu pot constitui probe în procesul penal, legiuitorul a reglementat expertiza judiciară ca procedeu probatoriu. Expertiza judiciară, ca procedeu probatoriu în procesul penal, constă într-o activitate ştiinţificopractică ce presupune realizarea unor investigații sistematice, prin utilizarea cunoștințelor speciale și a metodelor tehnico-ştiinţifice, în scopul formulării unor concluzii motivate referitoare la diverse fapte, împrejurări sau obiecte relevante cauzei. Scopul direct al prezentului studiu științific îl constituie cercetarea propriu-zisă a expertizei judiciare sub aspectul interpretărilor legale și doctrinare, naturii acesteia, delimitarea expertizei judiciare de alte procedee probatorii, clasificarea expertizelor judiciare în funcție de domeniu, genul și specialitatea expertizei judiciare sau diverse criterii prevăzute de Nomenclatorul expertizelor judiciare, Codul de procedură penală, Legea cu privire la expertiza judiciară, descrierea fiecărei clasificări, realizarea delimitării dintre expertizele judiciare, evidențierea trăsăturilor definitorii ale expertizei judiciare efectuate în comisie sau ale expertizei judiciare complexe, ale expertizei repetate, precum și a expertizei obligatorii sau facultative. Scopul indirect al studiului constă în relevarea importanței clasificării expertizelor judiciare privite ca modalitate de aplicare a cunoștințelor speciale. Obiectivele prezentei lucrări științifice constau în: definirea conceptului de expertiză judiciară; enumerarea și descrierea criteriilor de clasificare a expertizelor judiciare; realizarea delimitării dintre expertizele judiciare; identificarea diferențelor esențiale între felurile expertizelor judiciare, precum și evidențierea rolului și importanței expertizei judiciare în realizarea scopului procesului penal etc. Rezultatul studiului realizat îl constituie cercetarea lucrărilor științifice a autorilor autohtoni și a celor străini din domeniu, a legislației în vigoare și practicii, care la rândul său, va permite pătrunderea în esența problemei abordate și va asigura înțelegerea mai clară a importanței expertizei judiciare și clasificării în cadrul procesului penal per ansamblu.
Instigarea la ură și propaganda războiului în procesul de educație patriotică a tinerilor în Federația Rusă
În articol se menționează că după destrămarea URSS, majoritatea țărilor ex-sovietice urmează calea spre democrație și integrare europeană, educând tânăra generație în spiritul valorilor democratice. Totodată, în Federația Rusă, educația militaro-patriotică în instituțiile de învățământ se desfășoară cu totul altfel. În această țară au apărut ideologi afiliați conducerii politice, care promovează ideea că poporul rus este unul deosebit și merită să domine alte popoare, sub pretextul că acestea pe timpuri au făcut parte din imperiul sovietic. Influențat de această ideologie, sistemul de învățământ din Rusia este orientat să valideze falsul istoric cu privire la războiul de agresiune împotriva Ucrainei, precum și a altor țări, să prezinte crimele de război drept acte de eroism săvârșite de militarii ruși. Camuflarea violenței prin mesaje patriotice reprezintă instrumente utilizate de Federația Rusă și adepții acestora din regiunile separatiste (inclusiv rmn), care își doresc reconstituirea URSS prin ură și agresiune. În final, autorii constată că unul din factorii care favorizează acest gen de infracțiuni este propaganda rusă care cheamă în mod deschis la reunificarea spațiului post-sovietic prin încălcarea normelor de drept internațional și declanșarea războaielor de agresiune. Reieșind din situația reală se accentuează necesitatea de a întreprinde măsuri de prevenire a unor asemenea manifestări infracționale
Aspecte fiscale ale transmisiunii patrimoniale prin moștenire în dreptul român
Tema abordată conturează aspecte care menționează modalitățile de transfer al bunurilor succesorale și, implicit, costurile implicate de această procedură. În cazul decesului unei persoane, masa succesorală, reprezentând totalitatea drepturilor și obligațiilor care poate fi evaluată în termeni monetari, poate fi transferată „unei sau mai multor persoane în viață” (Art. 953 din Codul Civil), în concret moștenitorilor care se află în situația de a accepta sau chiar de a refuza moștenirea. Operațiunea juridică de deschidere a succesiunii implică executarea unor acte notariale sau judiciare în scopul transferului dreptului de proprietate de la defunct la moștenitor, fapt care implică achitarea unor taxe notariale dar și taxe fiscale pe care fiecare stat în parte le impune prin legislația fiscală. În acest context, prezenta cercetare își propune să contureze conceptul de moștenire, formele de transmitere mortis causa și implicit, efectele transmiterii masei succesorale, respectiv cu obligațiile moștenitorilor, nu doar materiale, ci și fiscale. Obiectivele cercetării se concentrează pe înțelegerea regimului fiscal aplicabil în România în ceea ce privește procedura notarială de deschidere a unei moșteniri, a cotelor de impozitare, dar și a situațiilor în care masa succesorală nu este limitată de granițele statului, ceea ce duce la aplicarea unei impozitări cumulative excesive asupra valorii moștenirii, impozitare ce este determinată de reglementări naționale diferențiate în statele UE. Cercetarea a fost realizată printr-un studiu aprofundat al jurisprudenței privind procedura succesorală, care a arătat că reglementările fiscale privind succesiunile nu sunt uniforme în întreaga UE, creând disconfort financiar pentru moștenitori, motiv pentru care aceștia pot refuza moștenirea care implică existența unui patrimoniu care se află pe teritoriul mai multor state.
Expertiza judiciară și constatarea tehnico-științifică sau medico-legală – forme de valorificare a cunoștințelor speciale
Acest articol științific este dedicat analizei obiectului, rolului și importanței expertizei judiciare, precum și a constatării tehnico-științifice și medico-legale la aflarea adevărului în cadrul procesului penal. Raportul de expertiză judiciară și constatarea tehnico-științifică ori medicolegală, potrivit art. 93 din Codul de procedură penală al Republicii Moldova, reprezintă mijloace de probă care, între altele, prezintă anumite caracteristici comune. Din acest motiv, se impune determinarea elementelor comune și identificarea criteriilor care permit delimitarea și diferențierea acestor două categorii de mijloace probatorii. Astfel, tactica realizării constatărilor tehnico-științifice ori medico-legale, precum și a expertizelor judiciare, presupune un complex de activități desfășurate de ofițerul de urmărire penală și de instanța de judecată, care includ dispunerea expertizei și evaluarea rezultatelor acesteia. Un rol esențial în acest proces îl deține expertul judiciar sau specialistul, care aplică în mod direct cunoștințele de specialitate, efectuează cercetări într-un domeniu specific și consemnează concluziile obținute într-un raport de expertiză sau de constatare. Scopul direct al prezentului studiu îl constituie cercetarea modului de dispunere a constatărilor tehnico-științifice, medico-legale și a expertizei judiciare, precum și a organelor competente în dispunerea unor astfel de constatări și expertize, procedura de realizare a acestora, diferența între ele, rolul și importanța iminentă a lor la aflarea adevărului într-un proces penal. Scopul indirect al studiului este relevarea importanței constatării tehnico-științifice sau medicolegale, precum și a expertizei judiciare privite sub aspect de forme de valorificare a cunoștințelor speciale. Obiectivele lucrării constau în: definirea conceptului de constatare tehnico-științifică, medicolegală, expertiză judiciară; stabilirea atât a importanței, cât și a rolului constatării tehnicoștiințifice, medico-legale și expertizei judiciare în realizarea scopului urmării penale; descrierea procedurii de dispunere și realizare a constatărilor tehnico-științifice, medico-legale și a expertizei judiciare; identificarea diferențelor esențiale între constatarea tehnico-științifică, medico-legală și expertiza judiciară; evidențierea impactului unei constatări tehnico-științifice, medico-legale și expertizei judiciare asupra realizării scopului procesului penal per ansamblu. Rezultatul respectivului studiu îl constituie cercetarea lucrărilor științifice a autorilor din domeniul abordat, precum și a legislației în vigoare, care la rândul său, va contribui la înțelegerea importanței obiectului expertizei judiciare, a constatării tehnico-ştiinţifice sau medico-legale la realizarea scopului procesului penal.